![](http://cdn.likaclub.eu/wp-content/uploads/2018/11/gabrijela-holjevac1.png)
Prije 4 godine pisala sam jedan niz priča o uspješnoj djeci i mladima iz brinjskog kraja. “I will always love you” bio je naziv priče o Gabrijeli. I ne, to nije bila samo još jedna priča, to je bio i moj povratak u mislima u dio života kada sam živjela u Lici i lijepe radne dane provedene u OŠ Luke Perkovića u Brinju.
„Ja sam Gabrijela Holjevac, imam 14 god., idem u 8. raz., a rođena sam 02.09.2000. god. u Ogulinu. Pjevanje volim oduvijek, prvi put sam stala na “scenu” u 3. ili 4. raz. kada sam na božićnoj priredbi pjevala “Zvončiće”. Međutim, pjevanje mi nije jedina zanimacija. Također sam član ritmičke grupe “Think Pink” koju vodi nastavnica Ana Šporčić. Uz to pomalo slikam, fotografiram za školsku web stranicu i za sebe i ,ono najvažnije, učim.
Prije dvije godine, 2012. god. sam sudjelovala na natjecanju “Otočki val” i odnijela prvu nagradu.Nisam se previše nadala tome, ali naravno bila sam sretna. Na “Otočki val” me prijavila nastavnica Branka Pavlović, kojoj sam jako zahvalna na tome. Od Otočkog vala se puno toga promijenilo, mnoga vrata glazbenog svijeta mi je otvorio… Upisala sam se u glazbenu školu i završila dvije god., a na trećoj sam nažalost morala odustati jer su mi termini bili dosta kasno i imala sam jednu veliku obavezu, kao i danas, školu. Sad nastupam tu i tamo na kojekakvim priredbama u školi i u Otočcu.
Moji planovi za budućnost uglavnom su vezani ili za medicinu ili putovanja te s tim u vezi planiram i upis u srednju školu. Medicinska ili zrakoplovna za sada su mi jedina vizija, a nadam se da će nešto od toga postat i stvarnost. Osmi sam razred i stoga su i upisi vrlo blizu. Ako upišem medicinsku, tada bih i dalje išla u tom smjeru i na specijalizaciju na području psihijatrije, a i vjerojatno bi otišla iz Hrvatske… Engleska ili Švedska su mi vrlo primamljive.. Ako upišem zrakoplovnu, tada bih to bilo u smjeru zanimanja stjuardese. Svi putevi u kojima se vidim uglavnom su izvan granice Hrvatske.Ja zapravo više od ičeg želim postati pjevačica, ali…moram se okrenut nečem „realnijem“ i nečem od čega se može živjet. Pjevanje je bilo i ostat će moja velika strast bez obzira što bila, s čim se bavila i gdje bila.“
Ovo su bile riječi koje je Gabrijela o sebi napisala za taj članak. Jeste li i vi u tim riječima osjetili određeni strah kada priča o pjevanju? Jeste li osjetili pritisak okoline koja govori “Kakvo pjevanje? Uhvati se pametnijeg posla?” Ja jesam. U tim riječima ja sam između redaka pročitala taj strah, ali uvijek u sebi i inače mislim “Ono što mora biti, bit će!”
I eto, njezin glas, njezina volja za pjevanjem pronašla je put do zvijezda. Bila mi je čast biti joj učiteljica glazbene kulture, bila mi je čast uživati u anđeoskom glasu na satovima u školi i na priredbama, a danas mi je čast reći da ona malena djevojčica i danas postoji u očima lika prekrasne mlade žene! Eh, a moram se osvrnuti na onu ženu, koju smo u nekoliko kadrova vidjeli na malim ekranima, iza kulisa, njezinu majku. Ona zaslužuje ogroman respekt i može biti ponosna na sebe. “Zabadava” bi Gabrijeli bio anđeoski glas da nije iza nje Ona koja je prati u stopu i daje joj bezuvjetnu podršku.
Gabrijela, završne riječi upućujem baš tebi, a vjerujem da će dobro doći i svim mladim ljudima u usponu…
Sjedim i gledam te sinoć, suze klize niz lice… u glavi mi stihovi pjesme koju si često pjevala na satovima glazbenog “Znam za zemlju nad dugom iz mog sna…”
Sjedim i gledam te, iako fizički odrasla mlada dama, ali tvoj pogled ostao je isti. Neka uvijek takav ostane i neka iz njega vječno izlazi slika onog istog plahog i nježnog djeteta. Neka te popularnost i slava ne promijene. Sada je došao trenutak ne samo da pjevaš pjesmu “Iznad duge”, nego i da iznad nje i živiš. Sve je to prolazno, ali ono što imaš u sebi to je tvoje najveće bogatstvo i to te čini najvećom zvijezdom!
Izvor: Branka Pavlović, stajnica.com | Foto: RTL, Facebook